- God dag. - God dag.
Då ses vi nästa vecka...
Läs inte vid matbordet.
- Är det gott? - Ja.
Jag hade i mindre vatten än sist. Det är nog därför det är godare.
Du äter knappt nåt. Du ser inte kry ut.
- Nåt annat? En frukt? - Nej.
Vi har fått brev från moster Fernande i Kanada.
Jag ska läsa det för dig:
'Kära Jeanne och Sylvain. Förlåt att jag dröjt så länge med att svara.'
'Jag tänker ofta på er och Belgien, men skolstarten har tagit all tid.'
'Tiden går, och nu inser jag att det redan är vinter.'
'Här är så mycket snö att jag knappt går ut.'
'Barnen kunde inte ens gå till skolan i fredags.'
'Jag är hemma nästan jämt, för utan bil sjunker man ner i snön direkt.'
'Jack ska lära mig köra nästa år. Det behövs, med alla enorma avstånd.'
'Han sa att jag måste anpassa mig när jag bor här, där alla kvinnor kör.'
'Jag är rädd att jag inte klarar det. Så här års är bilarna täckta av snö.'
'Barnen mår bra och är stora och starka, som Jack.'
'Jag är rädd att Jane blir för lång, men hon är fin ändå.'
'I sommar väntar vårt fina gästrum! Sylvain kan sova med sin kusin.'
'Vi kan hitta nån åt dig. Jack tycker att du bör gifta om dig.'
'En fager kvinna ska inte leva ensam. Georges har varit död i sex år nu.'
'Du är tapper och säger att du trivs ensam, men du vill väl inte klaga.'
'Ibland när jag tänker på dig blir jag tårögd.'
'Jack kommer snart hem, så jag måste duka nu.'
'Stor kram på er från syster/moster Fernande, som älskar er.'
'P.S. Skickade en födelsedagspresent till Jeanne förra månaden via båt.'
Undrar vad det kan vara för en present...
Har du lust att åka dit?
'Fienden' av Charles Baudelaire:
'En mörk och våldsam storm var mina unga år'-
- 'som solar här och där bröt genom med sitt flöde.'
'Av åskregn har min trädgård skövlats och lagts öde'-
- 'så att knappt någonting av frukten återstår.'
'Mot tankens gråa höst ser jag nu åren stupa.'
- 'En kratta och'... - 'en spade.'
'En kratta och en spade är vad jag behöver'-
- 'att samla hop all skingrad jord som svämmats över'...
'och vari strömmarna grävt hålor, gravlikt djupa.'
- En gång till. - 'Fienden' av Charles Baudelaire.
'En mörk och våldsam storm var mina unga år'-
- 'som solar här och där bröt genom med sitt flöde.'
- 'Av åskregn'... - 'har min trädgård skövlats'...
'så knappt någonting av frukten återstår.'
'Mot tankens gråa höst ser jag nu åren stupa.'
'En kratta och en spade är vad jag behöver'-
- 'att samla hop all jord som svämmats över'-
- 'och vari strömmarna grävt hålor, gravlikt djupa.'
Du bryter mer och mer.
Ja, jag vet. Mina 'R' låter som Yans nu. Ingen retar mig i skolan längre.
Jag förstår det, men ingen tvingade dig att gå i flamländsk skola.
Jo, jag vet, din vän.
Jag undrar om du ens kan uttala 'R' som jag längre...
Nu: 'Bagatell för piano' nr 27, opus 126 i a-moll av Ludwig van Beethoven.
'Für Elise' spelas här av Suzanne Duchêne.
Kom och titta lite.
- Du vill väl ha den ordentligt lång? - Ja.
Jag har nästan inget garn kvar.
- Är det tisdag i dag? - Ja.
Du läser jämt, precis som din far.
Ja, jag vet, du har redan sagt det. Hur träffade du min pappa?
- Varför undrar du det nu? - Jag läste just ordet 'under'.
Moster Fernande sa att hon träffat Jack som genom ett under.
Ja, under befrielsen 1944. Han kastade åt oss tuggummi och choklad.
Vi kastade blommor till dem. Din far mötte jag när amerikanerna hade åkt.
Jag bodde hos mina fastrar då och var föräldralös. Det var en dag i parken.
En lördag, men jag minns inte hur vädret var...
Min väninna kände honom. Hon som jag har visat dig på fotona, du vet.
Vi fortsatte att träffas. Jag hade dåligt betalt som kontorist-
- trivdes inte hos mina fastrar och visste inte om jag ville gifta mig-
- men det var bara nåt man gjorde, som man säger.
Mina fastrar sa att han var ett gott parti och skulle göra mig lycklig-
-men jag tvekade lite.
Men jag ville få ett eget hem, flytta från mina fastrar och få barn.
Sen råkade han göra dåliga affärer, och då gifte jag mig med honom.
Sånt hände efter kriget.
Mina fastrar var nu emot det och sa att jag kunde hitta bättre.
De sa att han var ful och det ena med det tredje, men jag lyssnade inte.
Ville du älska med honom, trots att han var ful?
Det kvittade. Det gjorde inget. Kärleksakten var bara en detalj.
Jag fick ju dig, och så ful var han inte.
- Skulle du vilja gifta om dig? - Nej, att vänja sig vid nån annan...
- Med nån du älskar? - Äsch...
Om jag var kvinna skulle jag inte kunna älska med nån jag inte älskade.
Det kan du inte veta. Du är inte kvinna.
- Ska jag släcka? - Ja, om du vill.
- Sov gott! - Ja.
SLUT PÅ FÖRSTA DAGEN
- Har du tvättat händerna? - Ja.
Kan jag inte få mer i dag?
Tack.
- Varsågod. - Tack.
- Tack, madame. - Tack, monsieur.
Adjö.
- God dag, madame. Allt väl? - Ja, kan skorna lagas till i morgon?
Min son använder ett par andra nu, för när det regnar läcker det in.
- De är från i fjol. - Jaha...
- Jag ska titta på dem, madame. - Ja.
- Och klackarna, väl? I morgon 16.00? - Det blir bra.
- Är allt bra med er son? - Ja.
- Är ni nöjd med honom? Lyder han? - Ja, vad skulle jag göra utan honom?
I morgon 16.00 är de klara.
God dag, madame. Det var länge sen! Kom och drick kaffe i eftermiddag!
- Jag hinner inte. Nästa vecka kanske? - Då säger vi så.
- Adjö, madame. - Adjö.
- God dag. - God dag.
- Här... - Kom jag mitt i maten?
- Nej, då. - Vad lagar ni för mat i dag?
På onsdagar: kalvschnitzel med ärter och morötter.
Jag vet inte vad jag ska hitta på. Jag hade nöjt mig med en smörgås...
Sen jag började röka har jag tappat aptiten, men barnen behöver ju kött.
Jag visste inte vad jag skulle hitta på, och det var kö hos slaktaren.
Jag borde gå senare eller tidigare, för att slippa köa, men tänkte nöjt:
'Nu kan jag lyssna på vad de andra beställer och få idéer', men icke...
En del beställde blandfärs. 'De ska väl göra köttfärslimpa', tänkte jag.
Fast det gjorde jag i går, med äppelmos. Men de skulle väl laga paj!
Och man kan ju inte äta färs jämt. Sen blev det min tur.
Jag velade fortfarande, så jag tog samma sak som kvinnan före mig-
- och stod plötsligt där med ett kilo kalvkött för 300 franc.
Det räcker i två dar! Ingen där hemma gillar det. Barnen lär inte äta det.
Kalv innehåller visst inga vitaminer längre, och fisk kan man ju dö av...
Om man ändå slapp laga lunch, men min man säger att skolmaten är dålig.
Och de är redan små för sin ålder. Men om det bara hängde på mig...
Nästa vecka är han på tjänsteresa, men jag kommer att sakna honom.
Jag ska till min mor, långt bort, så då får de vänja sig vid skolmaten.
Det blir bäst så, och min man kan inget säga. Äter er son i skolan?
Ja, han är inte så petig. Det var inte min man heller.
Inte min heller. Det är barnen, däremot, men vad gör man...?
Man gör så gott man kan. Nu måste jag gå. Adjö, då...
Adjö.
Ursäkta? Jag skulle vilja ha ett nystan i den här färgen.
Jag tror att jag såg ett där borta.
Det där kanske kan fungera.
- Ja, det blir bättre. - Här...
Ja, precis. Tack.
Tack.
Adjö.
Tack.
Adjö då, madame.
- God dag. - God dag.
Vi ses på torsdag.
Madame?
En påse potatis, tack.
- Varsågod. - Tack så mycket.
Mamma?
- Du är alldeles rufsig i håret. - Jag lät potatisen koka för länge.
Läs inte vid matbordet.
Vi får vänta lite till.
Jag lät köttet och grönsakerna koka på svag värme.
Nån minut till.
Jag hade kunnat göra mos, men det ska vi ju äta i morgon.
Är du hungrig? Du måste vara hungrig, du som simmade i morse.
- Jag gick inte dit. Inte Yan heller. - Varför inte?
Yan höll mig sällskap. Jag skyllde på huvudvärk, så vi var hos skolsyster.
- Vi skulle ha simprov i dag. - Jag tycker inte om att du gör så.
Jag borde svara moster Fernande... Potatisen är nog klar nu.
- Ska vi inte sätta på radion i dag? - Jo.
- Går det inte bra? Stör radion dig? - Ja, den där sångerskan, kanske...
Nej, jag vet inte vad jag ska svara på deras inbjudan.
Måste vi gå ut i kväll? Vi åt ju så sent.
Ja.
Du kan komma hem tidigare i morgon och äta mellanmål här med Yan.
Yan är nog kär i skolsyster. Han tog inte spårvagnen med mig i dag.
Han sa att han var upptagen. När spårvagnen åkte förbi, stod han kvar.
Han har köpt en bok med en massa förklaringar om klimax och orgasm.
Han säger att vi måste intressera oss för kvinnor, men inga jäntor-
- och att mäns kön är som ett svärd. Ju längre in det når, desto bättre.
'Men ett svärd gör ju ont', sa jag. 'Ja', sa han.
'Men det är som en eld.' Vad är det för skönt med det?
Prata inte om det.
Han berättade allt för mig när jag var tio, och jag sa:
'Har pappa gjort det med mamma?!' Sen avskydde jag pappa och ville dö.
Jag trodde att hans död var Guds straff.
Nu tror jag inte ens på Gud längre.
'Sex är inte bara för att få barn' sa han, så jag låtsades få mardrömmar-
- för att du skulle stanna hos mig, och han inte kunde tränga in i dig.
Du skulle inte ha bekymrat dig för det. Det är sent nu. Jag släcker.
- Ja, om du vill... Mamma? - Det är sent, Sylvain. Sov gott.
Ja.
SLUT PÅ ANDRA DAGEN
- Har du tvättat händerna? - Ja.
Din knapp...
Sylvain!
- Finns det inga kvar? - Är det tomt?
Ett litet runt bröd?
- Har ni med er en påse? - Ja.
- Hittar ni den? - Nej, ge mig en ny.
Varsågod. 10,50 franc, tack.
Varsågod.
- Tack så mycket. - Adjö, madame.
- God dag. - God dag.
Tack.
Min lille gosse... Vad han är fin!
Gråt inte, lilla gubben.
- Tack. Adjö. - Adjö.
- Mademoiselle? - Ja, madame.
Har ni en sån här knapp? Jag hittar ingen. Jag har redan tittat.
Nej, den blir inte rätt. De är för små.
Ja, tyvärr. Vad synd.
- Adjö, mademoiselle. - Adjö, madame.
De är svåra att hitta. Den är från Kanada, från min syster Fernande.
Hon skickade den för åratal sen-
- men det är först nu som Sylvain har växt i den.
När Sylvain var sex år var min syster hemma i tre månader.
Han sov hos mig och min man, som levde då.
Och Fernande sov på soffan, med Jonathan, som kallas för John.
John var fem, men längre och kraftigare än Sylvain.
Om jag skriver dit och frågar, finns väl modellen inte kvar längre.
Europa ligger ju alltid fem år efter Amerika, så jag tänkte att det fanns.
Att hitta samma går nog inte. Det är bättre att byta knappar.
Det gör att plagget ser helt nytt ut, ungefär som när man går till frissan.
Jag har aldrig sett såna knappar. På torget finns det kanske...
- Madame... - Är Gisèle inte här?
- Hon slutar klockan fyra. - Jaha? En kaffe, tack.
Varsågod, madame.
Översättning: Lotta Rossi www.btistudios.com